Приятен път към ада. - Само батко има шанс срещу тях!
Кагеяма, ползвай всичките си сили!
Не мога да допусна да умрат.
Остава ми само да се бия с всички сили.
Недей, Моб.
Когато нещата отидат на зле, не е срамно да избягаш!
Проклятие! Не мога да повярвам!
Г-н Рейген...
Имам лошо предчувствие...
Огромно количество стрес ще връхлети брат ми.
Нещо ще стане!
МОБ ПСИХО 100
Аз наистина не искам да нараня никого.
Но ако не го сторя, ще бъдем убити. Така мислех.
Осъзнах, че трябва да го направя, за да защитя останалите.
Такова е положението сега.
Братко... - Въпреки това...
Учителят ми каза, че не е срамно да избягам.
Затова...
ОСТАВИ НА УЧИТЕЛЯ
Невъзможно... - Не ме стряскай така!
Наистина си помислих, че си ме посякъл!
Как стоите прав, г-н Рейген?
Значи катаната ти е била фалшива все пак.
Направо вкусвам пластмасата.
Та какъв фокус направи, за да разрежеш пода одеве?
Какво става? - Държи се сякаш нищо му няма.
В такъв случай сега ще ти отсека главата!
Виж сега... Отговорните възрастни нямат време
да си играят с детски играчки!
Няма съмнение, че това е учителят на Кагеяма.
Сакурай, дръпни се! Бонбонче!
Зъл дух? Ей, Моб! Направи нещо.
Това почти не го усетих.
Плюшена играчка?
Ти да не си талисманът на екипа, бе!
О, прощавай! Не исках да ти съсипя костюма!
Да не би г-н Рейген да не е шарлатанин?
Не се надувай. - О, не! Обграден е!
Какво беше това?
Модерна холограма? Какво се опитваше да постигнеш?
Елиминира всичките? Този чудовище ли е?
Как е възможно?
Още ли съществуват толкова способни хора на този свят?
Трябва да бъде елиминиран. Не искаме да попречи на господството ни!
Значи и предния път си правел фокуси? Шайка мошеници!
Я пак опитай онова нещо с черните кълба.
Толкова много? - Ще се справи ли?
Оставете това на възрастните.
По някаква причина днес се чувствам страхотно.
Учителят наистина е невероятен. - „Не е срамно да избягаш.“
В момента, в който чу тези думи,
експлозивната енергия, натрупала се в Моб,
промени посоката си.
Има мигове, в които думите крият невъобразима сила.
Хората, имащи сила, трябва да се борят.
Тази отговорност беше срутила моста на Моб.
Обаче
сърцето на човек може да се промени само от протегнатата за помощ ръка.
Вследствие на това всичката енергия на Моб
временно се прехвърли в Рейген.
Той действително успя да избяга и сега му бе олекнало.
В сърцето му
бе останала само благодарност към учителя му.
РЕЙГЕН АРАТАКА 1000% МОБ 0%
Това сапунени мехури ли са?
Черните ми кълба поглъщат и унищожават всичко, което докоснат...
А този мъж ги докосва с голи ръце...
Защо? Какво стана с мъжа, който допреди миг се опитваше да избяга?
Налага се и аз да напрегна тялото си.
500-килограмово хвърляне!
Еднотонен удар!
Двутонна гилотина!
Ей, още ли си в съзнание?
Колкото и силен екстрасенс да си, не мога да те нарека превъзходен.
Понеже не изпитваш копнеж за господство.
Ти си толкова силен, но същевременно невеж,
понеже живееш, криейки силите си. Само че аз съм по-различен!
Изпълнен съм с амбиция! Искам да се издигна и да държа света в...
Слизай! Стига си дрънкал, докато седиш отгоре ми.
Каква плътна енергийна бариера!
Сега разбирам. Черните ми кълба се пръснаха,
понеже енергията, която се опитваха да поемат, бе по-голяма от предела им!
Невъобразимо... Кой си ти?
Също така когато говориш с някого, трябва да си свалиш маската.
На!
Свали се. А бе, каква е тая сила?
Да не би е от него? Това е единственото обяснение.
Крайно време е да пораснеш.
Какво пък знаеш ти? Майната му на обществото!
Не ме поучавай, когато си видял само добрата му страна!
Бях изоставен от родителите си още при раждането ми. Бях сам.
Щастливо семейство? Майчина храна?
Нямах този лукс като малък.
Бях малтретиран в сиропиталище и проклинах целия свят за това!
Иначе нямаше да оцелея! След това силите ми се пробудиха.
Можех да оцелея благодарение на тях!
Всеки, отхвърлящ начина ми на живот... Какъв е този поглед?
Не ме гледай така!
Разбирам как се чувстваш.
Той е същият като мен?
Когато бях малък, може би още четвърти клас...
Забравих да кажа на нашите, че имахме спортен ден в училище
и само аз останах без обяд.
Вината за това си е само твоя. Какви ги дрънкаш?
История за това как се чувствах самотен.
Не сравнявай глупавата си история с моята!
Пневматичен Джуган! Оръжие за пълно унищожение.
Умри!
Щом нищо не работи, ще те приспя с прокълнатия одеколон!
Нищо не разбирам, но не насочвай такива неща срещу хора.
Ще го конфискувам.
Още ли продължаваш с глупостите?
Само използвате суперсилите, с които сте благословени, за глупости.
Моля? - Ти си като дете с нож в ръка.
Не мога да ви гледам. - За какъв се вземаш?
Какво е това на челото ти? - Това е...
Не е твоя работа.
Тогава какви са тези неща, които приличат на пагони?
За да ми пазят раменете.
Значи са само аксесоари без практическа цел, така ли?
Не ме разбирайте погрешно. Каквито и суперсили да имате,
вие си оставате хора. Нищо повече и нищо по-малко.
Още не сте го осъзнали!
Толкова сте пристрастени към тях, че сте ограничили светогледа си.
Планирате световно господство, а едва сте видели нещо от него?
Не ме разсмивайте! Никой няма да ви последва!
Най-напред махни детските пагони и порасни!
Ти също! Ти просто искаш да избягаш от обществото.
Ако искаш да пробиеш, трябва да живееш в реалността!
Оттам започва всичко.
Искаш отново да станем прости хора? - Нищо подобно! Вземете го сериозно!
Нищо не схвана! За какви се вземате изобщо?
Ти си от простолюдието! Част от масите!
Но Нокът е благородна...
Аз съм прост човек!
И съм много по-силен от вас, а съм един простичък човек.
Тогава вие какви сте?
Изкара ги от заблудите им и ги върна в реалността чрез сила...
Като разби мечтите им.
Учителят ти е невероятен! - Да.
Не! Нищо подобно!
Лицето на командира... Бил е толкова стар?
А аз подозирах, че е момиче...
Отричам казаното от вас!
„Хората си остават хора. Нищо повече и нищо по-малко.“
Това каза, нали? - Да.
Дълбоко грешиш. Това е прекалено жестоко.
Ние сме специални! Ние сме висши създания спрямо човечеството!
Явно не можете да живеете без подобни мисли.
Но за жалост обществото не се интересува от вас.
Общество това, общество онова!
Никоя група, създадена по вашата нищожна мяра, не може да ме побере!
Престани да разчиташ на останалите, старче.
Накрая ще ме разплачеш.
Бях роден с тези сили, какво грешно има в това да ги изявявам?
Какво грешно има в това да промениш света?
Маймуна! Всички вие за мен сте едни маймуни!
Животът е тежък!
Въпреки че съм толкова специален!
Толкова съм невероятен, тогава защо не ми го признаеш?
Светът трябва да ме сложи на пиедестал и да ми се кланя!
Това е единственият достоен свят! - Не. Свръхсилите не носят слава.
Това е цялата работа. Няма да се прославиш. Откажи се.
Ще ви затрия всичките
заедно с цялата сграда и ще почна отначало!
Да му се не види. Свърши ми бензинът.
Моб, заеми ми пак силите си. - Всъщност и аз вече...
Проклятие! Всмуква ни!
Изчезнете! Изчезнете! Изчезнете!
Не знаеш кога да се откажеш.
Този е... - По дяволите!
Ти също може да...
Изчезнеш! - Кълбо гравитация, а? Интересно.
Представи си как гравитацията се обръща.
Това не е истинска черна дупка.
Ако е създадена от духовни сили, винаги мога да се справя с нея.
Старче... Вече няма нужда от теб.
А що се касае до теб...
Разочарован съм. Страхливец.
Седмо поделение ще бъде закрито.
Трябваше да инспектирам мястото и да взема по-обещаващите в щаба.
Какви ги говориш? Не беше ли стажант?
За нещастие никой тук не заслужава времето ми.
Поне не и отвътре. Е, довиждане!
Злите духове се изпоядоха до един...
Отровният буркан е завършен!
Мацуо, безсмислено е.
Излез, мой съвършено творение, Маршмелоуче!
Какво беше това? - Трапчинков!
Най-после се измъкнах.
Възвърнах си малко от силата
и мога да помогна стократно! - Всичко приключи.
Да не би кулминацията да е минала без мен?
Това зъл дух ли е?
Защо можеш да ме видиш, когато съм в невидимо състояние?
Силни са. - Не, ние бяхме слаби.
Най-после го осъзнах. Те може би ще успеят да ги спрат.
Да спрат Нокът от световно господство.
Превод и субтитри Rinto-kun и ГЕОРГИ ГИНЕВ
Наистина? Дай да видя. - Ето, виж.
Изглежда страхотно! Да отидем заедно!
Ах, Цубоми...
Сладка както обикновено.
Очите ни се срещнаха! - Много зяпаш!
Медзато! - Голяма паника си.
Няма проблем да зяпаш момичетата, но днес ще ми разкажеш всичко, Моб.
И днес имам клуб. - Ще изчакам да приключиш.
Но после имам работа.
Стига де. Кога ще ми разкажеш всичко?
Брат ти намина вчера.
Брат ми?
Сигурно и ти си минал през доста. И двамата малко прекалихме.
Сега ще отида да се извиня на Онигавара и останалите.
Ще дойда с теб. Но сигурен ли си?
Всички ученици ще те намразят.
Сам съм си виновен, че постъпих толкова глупаво.
А и сега брат ми е на моя страна, затова ще сторя каквото трябва.
Значи вие ме набедихте за флейтите? Долна постъпка.
Все едно, и без това знаех. - Какво искаш да кажеш?
На никого не му пукаше дали аз съм го сторил, или не.
Просто си търсеха извинение да ме изритат.
Там беше проблемът.
Осъзнах, че всички ме мразят
и колко слабо е било сърцето ми.
Брат ти се тревожеше за теб.
Мислеше, че ще те набия, след като бях бесен,
но ще си затворя очите, тъй като си брат на водача в сянка.
Какво има, Онигавара? Да не се измори? - За кого ме вземате?
Имам още хляб да ям, също като Бялата отрова.
Трансформиране!
Мачкай! Мачкай! Мачкай!
Това не е ли брат ти?
Добре ли е? Изглежда сякаш ще припадне.
Да. Макар и да не му личи,
за мен няма по-силен човек от батко. - Но той току-що припадна.
Впрочем, отговорничке, отказахте ли се от намирането на телепати?
Даже не съм започнала.
Сега все едно тичам след облаците. Събирам информация.
Вие също трябва да ми помогнете.
Потърсих в интернет, но нищо не излезе.
Разбира се, че няма да го намериш толкова лесно!
Мусаши!
Сега пък какво, Моб? Пак ли припадна?
Инукава, вода! - Слушам.
Какво има, старче? Защо пак ни извика?
Явно не си се отказал от суперсилите.
Всъщност не ви повиках тук заради себе си.
Помолиха ме да ви доведа. - Драго ми е да се запознаем.
Значи вие сте тестовите субекти.
О, още един сладур.
Разбирам. Силите ви са още слаби, но ще си струва да ги развиваме.
Това е Ханадзава, едно от момчетата, които се биха с организацията.
Какво ще кажете? Искате ли да станете по-силни заедно с мен?
Едно от поделенията им бе разбито, от Нокът несъмнено ще вземат мерки.
Нужно е да се научите на самозащита, когато това стане.
Аз ще ви подкрепя.
Кагеяма тогава открадна цялата слава за себе си.
Да. - Да го направим!
Та какво те води насам?
Тук съм само защото Шигео ме помоли.
Припадна от анемия и не може да помага с гоненето на духове.
Изобщо имаш ли повече нужда от него?
Нали пробуди свръхсили?
Не бъди глупав. Това бяха силите на Моб.
Получих единствено способността да те виждам. Няма друга промяна.
Значи си си все същият мошеник. - Много груб дух си, знаеш ли?
Добре. Тогава ти ще ми помагаш. Трапчинков, нали?
Защо да ти помагам? - Нали затова те праща?
Ако искаше да ми каже нещо, да ми се беше обадил.
Шегуваш ли се? За какъв ме вземате?
Не си ли момчето за всичко на Моб? - Аз съм високопоставен зъл дух!
Разочарован съм от теб. Страхливец.
Сбърках ли някъде?
Нещо грешно ли сторих?
Пак ли? Казах ти да се отучиш от този навик.
Шигео още расте. Нека огъва лъжици на воля.
Винаги го казваш. - Дай да погледна, бате.
Какво им става?
Ето, батко. - Благодаря, Рицу.
Няма значение.
О, ето го.
Ало? Да, изпуснах си телефона.
Седма дивизия? Смазаха ги.
В базата нахлуха външни екстрасенси и разбиха ешелона.
Командирът Ишигуро не беше нищо особено.
Относно подчинените му,
врагът ги спечели на своя страна до един.
Какви ги говориш, Шо?
Искам ти доклад за инспекцията.
Организацията, с която се гордееш, не е най-великата в света.
Не си играй, а се върни в Япония, глупав баща такъв!
Да ме кара да му инспектирам подчинените...
Поне приключих.
Да. Много скоро.
Следват новините.
Получихме множество обаждания за видян цучиноко в град Подправка.
Кметството, с цел развитие на града, е обявило награда за залавянето му
и моли за помощта ви. - Ало? Свободен ли си сега?
Среща след 90 минути. Носи дрехи, които може да изцапаш.
„Моб и Рейген Появата на гигантско цучиноко“
На лов за цучиноко.
Не си ли развълнуван?
Това не е ли частна собственост? - Такива места обитават.
Учителю, ти виждал ли си цучиноко? - Не. Просто предчувствие.
Много ненадеждно. - Не те ли влекат криптидите?
Голямата стъпка, Неси, цучиноко!
Чух, че имало награда за него. - Е, това също.
Учителю, такова... - Какво?
Не мисля, че е добре да навлизаме толкова надълбоко в планините.
Ние може и да сме неопитни туристи,
но ти поне имаш суперсили. Заедно с моята изобретателност...
О! Ето там!
Виж, Моб! Знаех си, че това е мястото!
Наистина ли намери цучиноко? - Виж, гъба мацутаке! Огромна е!
Всички приказки за страст бяха разсеяни от една гъба.
Какво пък е това? Каквото и да е, сигурно е гладно!
Да го прогоним, Моб!
Но, учителю, това не е ли криптидът?
Глупак! Подобни неща не съществуват!
Убий го! - Слушам.
Невероятно. Много се смали след екзорсизма.
Просто много повърна.
Какво изобщо беше това чудо?
Кога успя да набереш толкова много? - Както и да е. Да се прибираме.
Ами цучинокото?
Какво говориш? Подобни неща не съществуват.
Мисля да изпека малко мацутаке в офиса. Искаш ли?
Значи ще трябва да купим и кабосу. - Да.
СОЛ „ХАКАТА“